Metafor


 * Metafor **

En metafor er en sammenligning uten sammenligningsordene ”som, liksom eller lik”. Det er et ord eller uttrykk som blir brukt i overført betydning. Metafor kan være et substantiv, adjektiv eller verb. Enkelte metaforer har gått inn i vanlig språkbruk slik at de er en del av språket vårt. Slike metaforer som er så utbredt i dagligspråket at det ikke lenger oppfattes som metafor kalles en død metafor eller klisjé. Når vi bruker metaforer blir bildet tydeligere og mer levende i tankene våre enn når vi bruker en sammenlikningen.

Vanlige metaforer:  -  Skogens konge (metafor for elgen)  -  Å gå på trynet (metafor for å mislykkes)  -  Alfa og omega (metafor for først og sist)  Jeg er et dikt Kom skal jeg ta deg i hånden og leie deg fram like trygt som man leier gamle damer og blinde over gaten. Hvordan står det til? Svømmer vildanden fremdeles stille? Og dei gamle fjell i syningom Er de alltid eins å sjå? Ingen master på toppen? Ingen hull i siden? Og i vatnet leikar fisken med annan fisk og elsket er landet som mor av sønn? det var bra. Da kan vi gå videre.   Hvis Norge er våt sement er Brasil en syngende elv hvis Norge er lårhøner er Brasil flytende muskler hvis Norge er en gjedde på grunna i indre Østfold er Brasil en vakende piraja under den finmaskete himmelen over Rio hvis Norge er granlegger i den dypeste snø er Brasil palmekroner i silende sol
 * God dag! – Jan Erik Vold **
 * Brasil-Norge **

og så skjer det likevel: den norske skogen reiser seg og sprenger tregrensene

den stiger langs sine stammer og rister røttene løs og legger et helt kontinent i kram skygge nå er det nordlys i Sør-Amerika og det snør på Copacabana i Stryn gror palmene inn i månen og det regner kaffe resten av natta og karnevalet går med pælær

 Mitt hjerte det er et foreldreløst barn, det har hverken hjem eller sted å bo, det har ikke klær, ikke mat og sko, det har hverken seng eller barnetro. Det har ingen ro.
 * Mitt Hjerte – Jens Bjørneboe **

Mitt hjerte det er en fattiggutt. Han vandrer bestandig fra gård til gård, han tigger om brød og en melketår, han tigger om klut å ha på et sår. Og han vet hvad han får.

Han tigger om filler og ting å ha på, å få sitte på krakken og hvile en stund, å få ligge på låven og få sig en blund. Men så stanger en stut, og så bjeffer en hund. En mann bruker munn.

Mitt hjerte det er et foreldreløst barn. Det har glemt sin mor. Det har glemt sin far. Men det spør efter dem overalt hvor det drar. Og det spørsmål er alt hvad det eier og har. Og det får ikke svar.

Så tok jeg i hånden den fattiggutt og talte til ham: Du vet at du er den eneste ting ved mig selv jeg har kjær. Din far har du søkt både fjern og nær. Han er ikke her.

Din far han bor bak blåner syv. Der har han det vakreste slott som fins, og finner du dit, blir du glad til sinds. Mitt hjerte, mitt hjerte, da blir du prins. Da blir du prins.   Til minne om oppstanden i Warszawas ghetto våren 1943
 * <span style="font-family: Calibri; font-size: 14pt; line-height: 115%; mso-bidi-font-size: 11.0pt; msobidifontsize: 11.0pt;">Jødisk partisansang – Georg Johannesen **

Dette lys er ikke solen, men er brann Disse skyer er av røk og ikke vann Denne grunn er bare aske, ikke jord Denne sang er bare handling, ikke ord

Det vi ligger i er piggtråd, ikke lyng Dirigenten roper: skyt, og ikke: syng Med gevær og ikke stokk står vi parat og i hånden ingen gren, men en granat

Det som tordner er kanoner, ikke storm Det som lyner er folk i uniform Dette folk er ikke folket, men en rest Det er mennesker som dreper, ikke pest

Denne sang er bare blod, ikke blekk Dette folk er ingen fugl som kan fly vekk Denne krig er ingen krig som kan gi fred Vi har reist oss og kan si vi er slått ned

Kilder: Panorama, Marianne Røskeland, Jannike Ohrem Bakke, Liv Marit Aksnes, Gunnstein Akselberg, Gyldendal, 2009 <span style="font-family: Calibri; font-size: 12pt; line-height: 115%; mso-bidi-font-size: 11.0pt; msobidifontsize: 11.0pt;">[], Mogenbladet.no, "Mitt hjerte", 21/12 - 2009, 09:23